ЮГОСЛАВИЯ 1999г.
Нека тайна ти споделя,
в сърцето свое ти я скрий.
Искам нещо да узнаеш,
нещо направи за мен.
Чуй простичката ми история
и ще можем нещо да разкрием.
Казваш, че си студена отвътре,
ала как може външният свят
да е място, което сърцето ти да обгърне?
Бъди добра със себе си, защото никой друг
не може да те направи щастлива.
Как да ти помогна?
Моля те, позволи ми болката да излекувам,
която сещаш отвътре ти.
Когато поискаш,
знай, че ще очаквам деня
в който ще кажеш, че ще си моя.
ЛОНДОН 2017г.
Май ти трябва още едно. - Ти да не си медиум?
Вгледай се в очите ми.
Определено си много жадна.
Много те бива.
Освен това...
Това е любимата ти песен. - Много медиумско.
Не, просто я пусна четири поредни пъти.
Харесваш ли мен, харесваш и Джордж Майкъл. Ние сме кръвни братя.
Как така? - И двамата сме певци.
И двамата сме неразбрани и недооценени от съвременниците си.
Но утре всичко се променя, защото имам прослушване в Уест енд.
Затова ли си в града?
Не, днес се изнесох от съквартирантката си.
У дома ли се връщаш? - По-добре да пукна.
Семейни проблеми. - О, нека ги преброим.
Гняв, срам, възмущение, излагане... Това е за майка ми.
Да започвам ли за сестра си? - Не.
Добре, и какъв е планът? - Ще го измисля.
Ще се оправя, все нещо ще изникне. - Или някой.
Добро утро, прекраснице.
Сякаш спах върху купчина котенца.
Ако е синоним на комфорт,
а не на нещо ужасяващо.
Ще прескоча отсреща.
Трябват ми джинджифил и цвекло за известния ми сутрешен енергиен сок.
Супер. - И капучино докато ме чакаш.
Има изобилие от топла вода, ако искаш душ.
Прекрасно. - Веднага се връщам.
Изненада! Кой ли си идва от конференцията ден по-рано?
Боже, как ми липсваше!
Майчице, коя си ти? - Водопроводчикът.
Водопроводчик? - Не е каквото изглежда.
Нямаше къде да спя и той... - Ед?
Ед прояви разбиране. Имам куп проблеми, разбираш ли?
Най-вече с настаняването, защото оплесках нещата.
И той... Ед явно го разбра.
Оправи ли го?
Не ми взимай куфара!
Защо животът ми е толкова скапан?
ПОСЛЕДНАТА КОЛЕДА
Клаус, не е смешно.
Невероятно е колко не е смешно.
Божичко.
Извинявай, Джордж.
Щастлива, щастлива...
Подранила си.
Никога не го правиш. Какво си намислила?
Проблем с настаняването. - Обичайното. Този път защо?
Изпържи нечия рибка? - Не, това беше миналата седмица.
МИНАЛАТА СЕДМИЦА
Ще ти свършат приятелите с апартаменти.
Скоро боледува, погрижи се по-добре за себе си.
Санта, не знаех, че ти пука. - Не ми пука.
Не искам да пукнеш пред клиентите. Нямам толкова украса да те покрия.
Захващай се за работа, елф.
Знам ли? Ще трябва да ми помогнете.
И двамата са очарователни. - Знаете ли какво?
Представете си, че Мария е имала близнаци и вземете и двамата.
Сигурно си обожавате работата.
И още как. - Като сбъднат сън.
Цялата радост и любов на Коледа
през всеки един ден от годината.
Е, кое бебе ще изберете?
Този е прекрасен, но този...
Явно добре се забавлява. - И може още много.
Но пък вижте и този. Повече покрива представата ми за...
Исусе Христе! - И вие ли смятате така?
Бихте ли ме извинила? Санта? - Да поговорим.
На работа съм, да беше звъннала. - Не си вдигаш телефона.
Излязла съм от работа и трябва да се връщам, затова ела.
Психоаналитикът ми, съжалявам. Санта, би ли слязла?
Моля те? Благодаря!
Санта, тук ли си?
Трябва да звъннеш на мама.
Щом ти звънне и не й отговориш, звъни на мен.
Вчера - 17 пъти. Направи го! - Не ме командвай, вече съм голяма.
Това е последното, което си.
Имам нужда от време за себе си.
Моля те за нещо простичко, Катерина. - Казвай ми Кейт.
Все тая, обади й се. - Дай ми поне една причина.
Пропусна 5 часа с доктора.
Имаш насрочен такъв за утре и трябва да дойдеш.
Тя планира и вечеря, за да отпразнува моето повишение.
Да не й звъниш силно рефлектира върху моя живот.
Ще каниш ли Алба на вечерята?
Просто се обади на майка си.
Исусе.
Джена, аз съм. Миличка, извинявай за съобщението,
но довечера нямам къде да спя. Даже няколко вечери.
Ти си ми най-добрата приятелка и... - Ей, елф!
Това е моят елф. Санта си има елфи, малки помощници.
Наричам я Мързеливият елф, защото явно никога не работи.
Това съм аз. - Може и Разочароващият елф.
Загубеният елф, Побъркващият ме елф,
Защо изобщо си тук елф.
Какво? - Божичко.
Ти пък откъде се взе? - Какво гледаш?
Виж, виж. Ето там, видя ли?
Точно на гредата.
Необичайна птица за града. - Брей.
Проклятие. - Май ти се изака в окото.
Май така стана. - Довиждане, хора.
Къде беше? - Една птица ми насра окото.
Тук ли има птица? - Не, един я зяпаше навън.
Може ти да почнеш да зяпаш вътре.
О, телефонът ми. Извинявай, Санта.
Да, Джена? Страшно ти благодаря!
Ще дойда към осем, страхотна си. - Затвори телефона!
Ще затварям, чао. Само да махна това лайно.
Време е да блеснеш!
Заповядайте и се насладете на празничното дърво за Ханука.
Весела Коледа и на вас. - Благодаря и всичко добро.
Пак ли е майка ти? - Проклинам деня, в който се родих.
Забавното е, че й инсталирах всички чат програми в телефона.
Така мога да я разочаровам повече от всякога.
Майките са отврат. - О, да.
Здрасти. - Остави го на мен.
Само ще флиртувате и нищо няма да си купи.
Здравейте. - Как да ви помогна?
Бих се радвала да ми е в чорапчето.
Привет. - Мале, здрасти.
Влязох да видя как е окото ти. - Добре е.
Да те наака пиленце е на късмет.
Как пък не. - Сериозно.
Чудех се дали ти се разхожда. - О, това ли ми е късметът?
Да се разходя с теб? - Може би.
Да не си ме намерил в Суайпър? - Суайпър?
Модерното приложение за срещи, за което вероятно си чувал?
Не, съжалявам. - Честно казано, не си мой тип.
И ти не си мой тип.
Тогава да приключваме.
Но пък обичам предизвикателствата.
Опита ли с бейсджъмпинг, риба балон? - Да.
В момента обмислям разходка с теб.
Обмисли да се разкараш, защото казвам "не".
Има ли как да те убедя? - Не!
Има ли конкретна причина? - Странен си и не те познавам.
Би ли си тръгнал? Къш! - Това ли е странно?
Да, странен си. - По-странно от Грабер
или Суайпър, или както се казваше? - Да.
По-странно от двама непознати, които решават по фотошопната снимка
дали да не скочат веднага в леглото?
Аз съм заета, ти си странен. Чао.
Мога... Нуждаете ли се...
Добър вечер. - Добър веч...
Мога ли да ви помогна?
Така мисля.
Давай тогава. - Какво търсите?
Това.
Много е хубаво.
Май е господин Клаус.
Да. - Върху шейната си.
Да. - Имате ли нещо
напълно различно? - Да.
Имаме множество различни неща.
Например този коледен гибон.
Изумителен е.
И аз така мисля.
Ще се върна за него.
Да.
Леле.
Беше като късометражен скандинавски филм.
Добре ли си? - Да.
Я чакай. Ти да не го хареса?
Потайна си и не мога да отгатна. - Не, разбира се.
Боже, харесал ти е!
Нищичко не знам за него.
И си въобразяваш, елфче,
защото тия дни явно мислиш само за секс.
Божичко, връща се! - Нима?
Хванах те. Знаех си, че го хареса.
Вече знам. Харесваш високи, срамежливи и полупрозрачни мъже,
като сепия, но с кости и по-малко крака.
Млъкни, заключи и лека нощ.
Прослушване в 18:00.
Мамка му!
Разкарай се, Клаус!
Съжалявам, закъснявам за прослушване!
Съжалявам! Проклятие.
Не, не, не! Моля ви, изчакайте.
Този беше добър. - Не и според мен.
Очарователен. - Дразнещ.
Слагам го в "може би плюс". - "Може би плюс"?
Здравейте, съжалявам. - Здравейте.
Извинявам се, че закъснях. - Прослушването приключи.
Бях в списъка. Казвам се Кейт Андрич.
На идване стана ужасна катастрофа. - Дядо Коледа участваше ли?
Всъщност, да. - Това някаква игричка ли е?
Не, не, това ми е униформата. Не я мислете.
Къде работите? В "Елфи спасители"?
Не точно. - Много съжалявам.
Елате следващия път. - Късно е.
Да я оставим, може да е следващата Стрейзънд.
А и не съм прослушвал елф досега.
Свали я, странен малък севернополюсен...
Името ми е Кейт. Къде да си пусна музиката?
Тонрежисьорът си отиде. Акапела. - Чудесно.
Наказанието ти, че закъсня. - Добре, ще се справя.
Добре, така.
Спри! Спри.
Получаваш ролята.
О, чакай, беше
пълен провал.
За бога.
Пак ли ти? - Как така пак ли?
Да не си ме проследил? - Не, тук правя доставки.
Нима? - Всички елфи ли са скептични?
Да, безмилостно при това. Времената са тежки.
Не съм те проследил, направил съм си доставката,
а ти случайно ми налетя, и ето ни тук.
"Ето ни тук"? - Можем да се разходим.
Защо продължаваш да ме каниш на разходка?
Не съм ти куче. - Ама носиш нашийник.
Колко смешно. Не съм на кеф за разходка.
Защо? - Ох, добре.
Представих се ужасно зле пред хора, които можеха да ми дадат работа.
Нали имаш работа? - Но не с това се занимавам.
Не съм елф кариерист. - А какво правиш?
Пея. - Това е изумително.
Но в момента явно не мога.
Както и да е, скучно, скучно, дрън-дрън.
На мен не ми е скучно. - Кой си ти всъщност?
Аз съм Том. - Кейт.
Защо си толкова гъвкав? - Защо се обличаш като елф?
Знаеш защо. И знаеш ли какво?
Наситих се на уникално смешни шеги за елфи тази вечер.
Прикрий ме.
Тук ли? - Тук.
Сега си ми вратата на гардероба.
Често ли го правиш? - Само като се налага.
Я се разкарайте. Чудесно ме криеш.
Старая се.
Добре. - Не, чакай.
Накъде сме? - Оттук.
Погледни. Не си ли виждала тази уличка?
Не. - Най-тясната уличка в Лондон.
Приятелят ми Хендо я нарича "Изтисквачката на дебелаци".
Яка е, нали? - Да.
Обичам потайните места. - Някой казвал ли ти е,
че мязаш на сериен убиец?
Като се замисля, никой не ми го е казвал.
Или поне не повече от веднъж.
Защо непрекъснато танцуваш?
Виж там горе.
Мишки ли са това? - Май да.
Сигурно си имат своята история.
Някой ден ще разбера.
Да, много е... - Хайде.
Много си странен.
И шантав. - Гледай нагоре.
Добре ли си? - Не!
С моя късмет се изпльосках в купчина боклук,
защото не гледах къде вървя, като нормалните хора.
Не си свикнала да гледаш нагоре. - Нито да смърдя на кофа.
Видя ли това? - Кое?
Боже мой. - Нали?
Толкова пъти съм минавала, а никога не съм го виждала.
Както ти казах - следвай ме.
Много е яко.
Добре дошла в тайната ми градина.
Не съм знаела, че съществува.
Малцина знаят.
Я погледни натам.
Това е Гидиън, наскоро се е развел.
Плаща 748 лири издръжка.
Откъде знаеш?
Проведе доста шумен телефонен разговор зад онзи храст.
Смятал е, че никой не го чува.
Това е Джеф, донът на мафията. - Наистина?
Не, работи е Бъргър кинг.
Също така е веган и е много объркан.
Тя коя е? - Урсула.
Живее точно отзад. Има бордей в Бетъл грийн.
Някои от момичетата идват, сядат да поприказват
и се връщат на работа.
Дали им дава бакшиши?
Не, най-вече подкрепа.
Искам да говоря с нея. - Не може, не, не.
Взаимно си пазим тайните, като неписано правило е.
Току-що ми каза тайната на Гидиън. - Права си.
Вече си една от нас.
Кога е следващото ти прослушване? - В събота.
За "Замръзналото кралство". - Какво е това?
Ти сериозно ли не знаеш?
Не, наистина. - Добре, това е филм
за две сестри, които много се разбират, но после спират,
защото едната има проблем с леда.
И представлението е на лед.
Значи се пързаляш добре, колкото и пееш?
Не. - Не можеш да караш?
Не съм и опитвала. Но ще ги отвея, спокойно.
Хареса ми разходката ни. - И на мен.
Би ли искала да повторим?
Ще ми дадеш ли номера си?
Нямам телефон. - Моля?
Боже, тъкмо започвах да си мисля, че не си чак толкова странен.
Преди да ме захвърлиш с тези умозаключения, да кажа,
че не е точно така. Имам телефон.
Но е заключен в шкаф. - Защо?
Омръзна ми цял ден да се взирам в ръката си.
Опитай и ти. - Все едно да опитам смъртта.
Някой много те търси. - Знам.
И някой няма да има този шанс. Не.
Захвърли го и всичкият ти стрес ще се изпари.
Ама аз обожавам стреса. - Ей, ще се качвате ли?
Да. - Каретата ви очаква.
Определено. - Ще се видим в магазина.
Добре. - И не забравяй да гледаш нагоре.
За бога, няма ли да млъкнеш?
Здрасти. - Здравей и благодаря.
Много, много благодаря. - Няма проблем.
Апартаментът ви, мадам!
Тъкмо поръчахме креватчето, та още има място.
Ще се отрази страхотно на сексуалния ми живот.
Здрасти, Руф и благодаря. - Здрасти, Кейт.
Добре ли си? - Да, да, чудесно.
Просто супер. - Как са нещата?
Завръщането и всичко останало? Как е Санта?
Добре си е. Обичайно рязка по азиатски.
Надявах се, че си променила нещо. - Не, не.
Нали беше работа само за съботите? - Така си ми е добре.
Ами вашите и лудата Марта?
С адвокатстването и куфарчето си? - Стоя настрана от откачалките.
Дала съм си малко пространство.
Посещаваш ли докторите? - Я кажи как е бременността.
Изкажи си мъката. - Конспирацията е пълна.
Нали? - Само лъжат за това.
Всички снимки на греещи майки по рекламите.
Това е пълен ташак!
Това е девет месечна травма,
през която пикаеш в чашки,
и непознати със студени ръце ти бърникат из вагината.
Ако мъжете трябваше да го правят, ще измислят противозачатъчна бира.
Всъщност човешката раса би измряла, ако го правеха мъжете.
Не, Руф. Знам, че си наясно с това,
и че ти е писнало от феминизъм... - Не ми е писнало.
Просто тя не те слуша.
Не се прави така.
Това е нож за риба.
Опитвам се да нарежа маракуя с нож за риба.
Само ти би се справила. - Ти си виновен, ти ми го причини.
Хайде, спящата красавица, ела да хапнеш.
О, да.
Добре си дремнах. Някой навит за пица?
Бутилка риоха? - А глутеновата му болест?
Да, забравих.
А и бременните не пием.
Тогава ще поизляза. Хайде, до после.
Обещавам да не закъснявам. - Добре, пази се.
Недей, тя ми е най-старата приятелка.
Наистина изглежда като... - Най-егоистичната на света?
Грубо. Тя е болна.
Преживях кораба, но още нещо и чашата ще прелее.
Недей така, тя си изгори веждите.
Ще й пораснат пак, но знаеш ли кое няма да порасне?
9 МЕСЕЦА ПО-РАНО
Корабът ми от клечки. - Една вечер и се маха, съгласна.
Ставай, Лондон! Ето и нещо за начало на деня.
Мон шери. - Не почвай пак, спри!
А английското меню? - Изяде го снощи, пич.
Ехо, добро утро.
Утрото е прекрасно, нали?
Някой май не е отпочинал. - О, не, супер съм.
Мога да прескоча дивана...
Не, не! Божичко, не!
Нека запиша. - Направо са нахлули.
Вероятно някакви хлапета. - Сигурно са хлапета.
Тъкмо го казах.
Докладът за застрахователите. - Какво е станало?
Взлом, типичен за това време на годината.
Места като това са на прицел. - Прекрасно е.
Това крокодил с помпони ли е?
Да. - А тя коя е?
Служителката ми. Снощи тя е заключила,
питайте я дали е видяла нещо.
Нищо необичайно. - Записа ли?
Да, но как се пише "необичайно"? - Приключихме.
Ще се чуем, ако има нещо. - Жалко, мястото е прекрасно.
Така е, обичам Коледа. - Не е вярно.
Коледният ти поздрав звучи като смъртна заплаха.
Какви ги говориш? - Весела Коледа.
Желая ви Весела Коледа. - Видя ли, направи го.
Какво съм направила? - Ще те запиша с телефона си
и ще чуеш, че си като Джейсъм Стейтъм.
Това е хубаво, аз го харесвам. - Санта...
Не ми говори. - Ама чуй...
Казах да не ми говориш. Забравила си да заключиш, не отричай.
Ще ти се изплатя.
Чуй ме много добре.
Когато започна, работеше страхотно. Затова те наех за постоянно.
Имаше подход към хората и бях щастлива, че те имам.
Благодаря. - Но вече не е така.
Откакто се върна си направо развалина.
Сякаш за нищо не ти пука.
Нека сега ти пука за това.
Сама счупих прозореца, за да изглежда като взлом.
Иначе застраховката не важи.
Заради теб наруших закона.
Не мога да повярвам, че ще ти дам още един шанс,
но го правя, защото съм добър човек. - Така е.
Още една издънка и си вън.
Почисти си кочината, глупаво момиче.
Здрасти. - Привет.
При мен ли идваш? - Не.
Супер. - Добре ли си?
Ограбиха ни и Санта го приема тежко. - Ясно.
Сутринта ме изритаха от квартирата и нямам къде да отседна.
Пак съм бездомна.
Толкова ли е зле? - Да.
Добре, тогава трябва да дойдеш с мен.
Все пак си идвал при мен.
Не. - Ама да.
Само в мечтите ти. Оттук.
Да, точно при мен си идвал.
Пристигнахме.
Какво е това? - Твоите хора.
Бездомните. - Исусе!
Благодаря ти, Боно или майко Тереза,
или който там носи най-моралната награда.
Ти каза "бездомна".
В смисъл, че нямам подслон, който аз съм си избрала.
Избрах да не съм при нашите. - Те тук в Лондон ли живеят?
Нещо такова. Нужно ми е питие, ако ще се прибирам.
Защо не пропуснеш и не се прибереш трезва?
Ти дори не си виждал нашите. - Добре.
Къде отиваш? - Вътре.
Ама ти не си бездомен. - Тук съм доброволец.
Защо направо не си татуираш "светец" на челото?
Мале, не се сдържа, нали?
За кое? - Остави.
Късмет.
Лека нощ.
Здравейте, ще ми трябва такси.
Искрено вярвам, че й харесваше да съм болна.
Сякаш това я правеше по-важна. По-централна фигура.
А всичко, което направи след операцията,
е да ми се меси и да ми управлява живота.
Как изобщо да знам дали имам живот? Някой уведомява ли те?
Да идва писмо и да пише, че имаш живот и ти желаят късмет.
Всичко е такава каша.
Как изобщо стигнах дотук?
През тунела. - Да.
Пристигнахме.
Благодаря, тате.
Ще влезеш ли? - Не.
Майка ти е още будна. Обикновено я чакам да заспи.
Така говори по-малко.
Защо не се разведете?
Избягвате се от години.
Не, разводът е за богатите.
Почини си, Катерина, изтощена си.
Казвай ми Кейт.
Не качвай съмнителни типове. - Добре.
Обичам те.
Мамо?
Мамо, ще ме пуснеш ли?
Мамо, би ли... Мамо!
Мамка му, заключено е.
КГБ, отворете!
КГБ! - Не, не.
Не, не, спри! Ти си ужасно лошо момиче.
КГБ ли предпочиташ? - Тихо.
Не се шегувай с онова, което не разбираш.
Добре, може ли просто да... - Защо изглеждаш като мъртвец?
Ти си супер родител. - Защо не ми се обади?
Нали имаш телефон. - Развален е.
Защо не ми се обаждаш, когато се тревожа за теб?
Ни вест, ни кост.
Няма обаждане, няма Туитър,
няма Снапчат.
Мисля я за умряла, че няма никога да се прибере,
като баща й, който вечно го няма.
Животът ми е пълен ад, Катерина. - Кейт, казвам се Кейт.
Кейт не е име, Катерина е име.
Катерина. Кейт е като коте.
Котка, куче. На Марта куче ли да й казвам?
Да, супер, сега може ли да поспя?
Поне едната да поспи. Аз не спя.
Това е много мръснишко.
Мамо! Може ли да поспя, ако обичаш?
Да, спи. Ще говорим на сутринта.
Чиста ли си? - Да, да.
Възглавница, главата и спиш. - Да, възглавница.
Добре съм, хайде.
Лека нощ. - Мръснишка.
Божичко.
Кажи ми за диетата. Само плодове и зеленчуци, нали?
Да. - Навън яде само боклуци.
Като си е у нас, яде моята хубава храна.
Сигурна съм, че е така. А сънят? - Наред е.
Изобщо не спи. - Упражнения?
Редовно. - Никакви.
Алкохол? - От време на време.
Пие като пират. - Ти казваш, че си добре.
Майка ти твърди обратното. На кого да вярвам?
На мен. - На майка й, разбира се.
Добре, чуйте ме. Нямам заключение,
но трябва да се грижиш за сърцето си, Кейт.
Повече да почиваш, да се храниш добре, да не пиеш
и да не се ядосваш. - Да.
А вие, г-жо Андрич, се тревожете по-малко.
Аз не спя, ще ми дадете ли нещо за безсъние?
Вече съм ви дала всичко възможно
за сън, безпокойство, паник атаки и т.н..
Всичко от съвременната медицина.
Какво да сторя тогава? - Влезте в клуб.
Говорете с други хора, веселете се с приятели.
Всички те бяха убити. - Добре.
Благодарим ви за времето, да вървим. - Ама е истина.
Хайде, мамо, да тръгваме.
Кейт, ще се видим след месец. - Догодина.
Хайде, оттук. - Идвам, де.
Благодарим ви! - По дяволите.
Мога ли да помогна? - Не.
Ще се самосъжалявам.
Може ли да участвам? - Само ако обещаеш да ме съдиш.
За това не ти трябва помощ.
Или пък ти трябва?
Много ме бива в подреждането.
Да.
Скъпи ли са?
Идиот. Ела с мен.
Г-н Мускул, може да освежиш това дърво.
Това ли? - Да.
Винаги се побърквам като се прибера.
Как беше? - Мама ме приспа с песен.
От теб звучи като мъчение.
Не е далеч от истината.
От народните й песни ти идва да се обесиш.
От нея ли си наследила пеенето?
Била е певица в родината ми. - И къде е това?
Бившата Югославия. Трябвало е да избягаме.
Заради войната? - Именно.
Сигурно е било тежко.
Да. Татко бе адвокат.
Сега не се прибира възможно най-дълго,
защото предпочита да е мъртъв.
Кара мини такси, което си е същото.
Не може ли да практикува тук? - Не се преквалифицира,
затова все е навън. Също и за да избегне майка ми,
която се е отдала на депресията, сякаш...
Какво? Гледаш ме като експеримент, който се е объркал.
Извинявай. Но ми е интересно.
Кога за последно видя майка си да не е депресирана?
Когато сериозно се разболях.
Тя се радваше ли?
Не, радваше се на вниманието.
И аз получавах внимание, но бях в безсъзнание.
Тя получи доста. Докторите, сестрите, болничният персонал.
Боже, тя обожава драмата.
Кара я да цъфти, като късен есенен плод.
Щом се подобрих, всичко изчезна
и оттогава е различна.
Сигурно й е харесало пак да е нужна.
Разбира се, че ще я подкрепиш.
Това е ужасяващо. Кой си купува такива?
Санта. Тя е китайка и
има достъп до някои наистина откачени доставчици.
Обича Коледа повече от всичко.
Повече и от здравия разум. - Именно.
И това не е най-гадното, което имаме. - Невъобразимо.
Само почакай.
Скивай. - Какво е това?
Това магаре хили ли ми се? - Да, а бебето си има яки зъбки.
Миналата седмица продадох четири. Толкова ме бива.
О, това са техно ясли. - Яко, нали?
Това е сцена на диско Рождество.
Дали е добър нутриционен избор? - Не започвай и ти.
Къде си? - Погледни нагоре.
Добре.
След случилото ти се, не трябва ли да ядеш киноа или зеле?
Да, но този чрезвичаен бургер е част от великия ми план
да стана велика певица и да умра като Кърт Кобейн,
Ейми Уайтхаус и подобни на 27 годишна възраст.
А ти на колко си? - 45.
Мечтите са хубаво нещо. - На 26 съм.
Слава богу, още имаш време.
Хайде, изхвърли това. - Чакай, къде...
Да вървим. Имам изненада за теб.
Ти сериозно ли? - Вкусотия!
Нещо ми има, много съм доверчива.
Отново в тъмна уличка с непознат.
Сериозно, къде ме... - Скачай тук.
Искаш ли помощ? - Не.
Божичко! - Изглеждаше болезнено.
Добре съм. - Да, да, добре си.
Самата елегантност. Хайде. - Я се разкарай.
Разбира се, и без това не съм искала деца.
Добре, сега ме заинтригува.
И как ще се отървеш от тялото ми?
Не ми шъшкай!
Отдръпни се. - Сериозно ли се правиш на Бонд?
Сега не е време за разправия.
Сега е време за романтика!
Харесва ли ти? - О, да.
Хайде.
Извинете! - Проклятие.
Не може да сте тук! - Съжаляваме.
Тръгваме си. - Точно така. Съжаляваме...
Идвам, идвам!
На това му викам успешна среща.
Забавна, свободна, незаконна, романтична.
И практична, не забравяй. - Това пък защо?
Заради прослушването ти. - Да.
Харесва ми да мисля, че имам роля в пътя ти към звездите.
Спомни си за мен като си на върха.
Никакъв шанс. Том кой?
Всъщност, Том чий?
Уебстър.
Приличаш на Уебстър.
Сега пък какво?
Отивам на работа.
Знаеш, работя нощем. - Да.
Знаех.
И сега е нощ. Добре.
Как ще се прибереш? - С рейса.
Ще се оправиш ли?
До колкото е възможно в рейса.
Добре, ще се видим в магазина.
Не съм сигурна, че още имам работа.
Санта малко ме мрази. - Направи нещо хубаво за нея.
Късмет.
И гледай нагоре.
Исусе.
Това е изборът ни от лешникотрошачки. - Здравичко работя.
От балетната пиеса на Чайковски?
Що за музика е това? Искам коледна. - Чуйте я.
Това е коледна музика. Трябва да й се насладите.
Това е голяма лешникотрошачка. - Топките ми ще влезнат ли?
Зависи колко са ви големи. - Огромна е, не можем да я вземем.
Санта, нека аз поема.
Има един господин,
който се нуждае от личното ти внимание.
Разгледайте я, помислете си.
Ще ви покажа една по-голяма там отзад.
Още по-голяма? - За големите ви лешници.
За гибона ли се връщате?
От всичко в живота ми,
това е най-любимото ми нещо.
Кое? - Коледа.
Наистина ли? - Затова обичам да идвам тук.
И аз я обожавам, затова имам този магазин.
Кейт, беше прекрасно, благодарим ти. - Очарователно! Усещам отдадеността.
Знаеш ли, че идваха хора, които никога не са карали?
Не мога и да си го представя.
Една дори беше дошла с потник!
На прослушване с потник. А помниш ли й джапанките?
Помниш ли ги? - Благодарим ти, ще те потърсим.
Много ви благодаря.
Ще е добра за ролята на коня.
Не бихме могли... - О, не!
Добре ли си? - Да, направих го,
в случай, че сте решили, че съм перфектна.
Добре.
Добре, че е с вълнен клин. - Идиотка.
И кънкьорите падат, всичко е наред.
Мина добре и съм щастлива. - Добре.
Готова ли си за срещата? Милостиви боже!
Добре, така... - Какво?
Ще трябва да ги махнем. - Постарах се.
Ще си мисли, че се е заровил в ламска вълна.
Така е добре. - Каза кралицата на Суайпър.
Захапи.
Готови сме.
Е, къде ще те води Зяпчо?
Нямам представа. - Как се казва той?
Не мога да го произнеса, твърде много съгласни.
Като се опитам да го кажа и звуча като котка, лапнала косми.
Реших да му викам "момко".
Поне твоето име е лесно.
Кое, Хуанг Чин Шин?
Не се ли казваш Санта? - Разбира се, че не, идиотко.
Избрах го заради магазина. - Наистина?
В зоомагазина се казвах Кити. - Не.
В здравословния магазин бях Мисо.
Не, не. - Не, ама да.
Познай коя бях в пекарната?
Питка? Пирожка? - Кифличка.
Кифличка? - Накратко Киф.
Отлично. - По-важното е как изглеждам.
Много секси.
Като момиче ли се изкиска? - Аз съм момиче.
Не точно. - Я млъкни! Къде е твоят мъж?
Когото все чакаш на прозореца, вместо да работиш?
Ами той, не знам... Няма телефон.
О, хитър е.
И какво прави с теб? - Нищо.
Не се тревожи, елф. Ще се появи.
Извинете, търся един човек.
И кой е той? - Том.
Искаш ли бисквита, Артур?
Нямаш ли бърбън, Дани?
Не, но ще те изкуша ли с яйчен крем? - Би ми се искало.
Том ли казахте? - Да, той е висок...
Том! Ето, можеш да си избереш.
Ама той не е от бездомните.
Тогава какво прави тук? - Тук работи.
През нощта. - Не виждам често нощната смяна.
Сигурно е доброволец. - Ей, Дани, ела помогни.
Като стана дума, бъди така добра да раздадеш чая,
докато подготвим супите. И само по две бисквитки.
Не ми падат даром. И наблюдавай този,
че миналата седмица си напълни джобовете.
Хайде, време е за чай! - Добре.
Том, бивш гренадир. Ставам ли? - Чудесно.
Всъщност търся съвсем друг Том.
Искаш ли бисквита? Аз ще приготвя чай.
Нали само по две? - Да, само...
Някой иска ли чай?
Просто се опитвам... Ей, браво за доброволството.
Бях принудена. - Ще помогнеш ли със супата?
Не, благодаря.
Ако Том Уебстър дойде, предайте му, че Кейт трябва да говори с него?
Не "трябва". - "Би искала"?
Да, да.
Ясно. - Защото той няма телефон.
Искаш ли заслужена купа супа? - Не, няма нужда.
Дан, какво ще кажеш? - Малко е самоуверена.
И е много щастлива. Ще ти покажа снимки.
Вече ми показа. - Чудничка снимка.
Най-сетне. - Ето я!
Най-после, така се притесних!
Къде беше? - Доброволствах в приют.
Какво означава? - Помагах, мамо.
Ти да помагаш? - Как ли не.
И аз спасих сираче от горяща кола.
Пропуснах ли нещо? - Браво.
Прости ми, Марта, вечерята за повишението ти.
Второто повишение, голям успех.
Благодаря, тате. - Вече си тук и имаме крем торта.
Съжалявам, Марта, наистина. - Няма значение.
Благодаря, мамо. - Любимата ти.
Добре съм. - И любимата ти торта ли не е наред?
Просто не съм гладна. - Аз бих...
Все ще има нещо, нали? Я си гладна, я не си.
Ще си уморена или превъзбудена, коремчето ще те боли.
Толкова си досадна, Катерина.
Да ти го набия, Марта! Казвай ми Кейт.
Ти ли я научи на тази псувня? - Не, разбира се.
Изобщо знаеш ли какво означава? - Много ясно.
Означава "ще те нанижа на пишката си".
Зная. - Не пишка, а пенис.
Пишка означава пенис. - Така ли?
Не, Пишков е нашият комшия. - И означава пенис.
Съседът ни Пишков е пенис? - Пишка и пенис са синоними.
Ще спреш ли да ги повтаряш?
Искам да й обясня. - Все тая!
Писна ми от глупостите ти. - Марта, тя е болна.
Вече не е болна. - Вече не е болна, Петра.
Ти пък какво знаеш за семейството?
Теб все те няма. - Вече не съм болна, ясно?
Не, още е болна.
Иначе защо ще работи в тоя магазин, като винаги е била по-умната.
Да ти го набия!
Ти просто си работлива.
И явно с малък жалък мозък.
Сега тя си пропилява живота, който бе спасен по чудо.
Много си мила, мамо. - А ти имаш мечтаната работа.
Само дето не аз я мечтаех, а ти.
Понеже татко не можеше да е адвокат тук, станах аз.
Независимо аз какво исках. - Ела карай ти таксито.
Виж какво му причини, изглежда като хиляда годишен.
Много мило. И аз да ти го набия.
А според теб е нормално да кажеш, че тя е по-умна от мен.
И аз трябва да го преглътна, само защото е била болна.
Марта, успокой се. - Няма да се успокоя!
Ясно, че вече не ти пука за нищо,
Катерина или Кейт, или както ти е там името,
защото се срамуваш от себе си. - Нима?
Ами ти? Къде е Алба?
Млъкни.
Къде е гаджето ти на тая велика вечеря?
Алба? Тя нали й е съквартирантка?
И така и ще си остане, от което сигурно е щастлива.
Какви ги говори?
Ама и теб си те бива.
Марта?
Марта! - Марта!
Яж, приличаш на скелет.
Ще тръгвам.
Чао, мамо.
Ще те нанижа на пишката си.
Какво правиш навън толкова късно? - Ти къде беше?
Какво става? - Става, че не мога да те открия.
Няма те от дни!
Само два дни. - А аз те търсех!
Извади си тъпия телефон от шкафа и ми се обади.
Бях много тъпа, много, много тъпа.
Трогателно, ама пила ли си?
Разкарай се с чистата си мъжественост.
Просто отивай на работа и ме остави.
Тъкмо се връщам от човек в нужда. - Чудесно.
Психологическа работа, занимавам се с отчаяни хора.
Когато съвсем се предадат.
Всъщност и ти си такава и тъкмо се предаде,
затова е добре, че се срещнахме.
Да идем ли да извадим телефона от шкафа?
Добре.
Хайде. - Къде ме водиш?
У дома.
Ей там е.
Заповядай.
Леле.
Не си се шегувал. Толкова е спретнато.
Седни. - Не.
Ще ти омачкам ръба на леглото.
Ще седна на пода.
Има много столове.
Добро приземяване.
Не си на себе си. - Така ли?
Може и да греша. - За кое?
Може би това си точно ти.
Аз съм развалина.
Частично.
Тук вътре.
Болестта ми бе свързана със сърцето.
Ясно.
Трансплантираха ми сърце. Не казвам на хората, че откачат.
Но при теб няма да е така.
Не.
Може ли?
Извадиха ми сърцето.
Извадиха го и го хвърлиха.
И не знам какво са ми сложили,
но е странно, друго и различно.
Сякаш загубих най-специалната си част.
Все ми повтарят, че съм късметлийка да съм жива.
Но не се чувствам жива, а полумъртва.
Ела насам.
Трябваше да съм специална.
Не съм го искала, но ме караха да се чувствам така като бях болна.
После бях специална, когато едва не умрях.
И после очакваха да съм нормална и да се върна към живота си.
Няма "нормално". Това е глупава дума.
Много вреди.
Нищо не е както трябва.
Ти си единственият,
който ме кара да се чувствам...
Стабилна.
Че съществувам.
Аз съм беден куриер, който дори няма телефон.
Зная. - Тъжно е.
А преди можех да пея.
Оказва се, че нищо не мога.
Мисля си, че да си специален е надценено.
Достатъчно трудно е да си просто човек.
Наистина трудно. - Ти явно се справяш.
Помогна ми нещо, което някога ми казаха.
"Всяко малко действие през твоя ден
оформя или разваля характера."
Тоест, че си изграден от това, което вършиш.
И това е така.
Коя съм аз? - Не зная.
И каква е тая работа с "аз"?
Какво му е лошото
да не знаеш, да си непоследователен?
Просто несигурен. Защо трябва изобщо да си някакъв?
Том.
Да?
Може ли да легнем?
Разбира се.
Хайде. Само полекичка.
Божичко.
Скачай в леглото. - О, легълце.
В леглото.
Какво...?
Том, казах "да легнем".
Засега това стига, почти не се познаваме.
Как така?
Току-що ти казах всичко за себе си. Няма нищо повече.
Каза някои много сериозни неща.
Смятам, че трябва да поспиш.
Ще ми попееш ли?
Като майка ти? - Не, не!
Не и като нея. - Ужасен певец съм.
Всеки може да пее. - Не и аз.
Ти пей, нали си певица.
Ако ти изпея приспивна песен, ще ме целунеш ли?
Заспивай.
Може ли една? - Заповядай.
Днес се проведе протестен марш срещу Брекзит.
От ПНОК заявиха... - Мамо?
Мамо? - Мразят ни.
Добре ли си? - Ще ни изпратят обратно.
Подранила си.
Да не би и собствената ти майка да те изрита?
Не, правя едно нещо за един човек.
Как мина срещата? - Много приятно.
Наистина ли ще му викаш "момко"? - Харесва му.
Какво работи? - Експерт по кисело зеле.
Майтапиш се. - Уви, не.
Ще трябва да заобичам кисело зеле, а аз не си падам по киселото.
Ще го направиш от любов. Оставила съм ти лате.
Какво ще искаш?
Нищо. - Тогава защо?
Понеже е понеделник. - Залавяй се за работа.
Добре.
СРЕДСТВАТА СА ЗА ПРИЮТА ЗАД МЕН
Добре, така.
Я, какво си имаме тук.
Можем да те закопчаем, че пречиш на минаването.
Я стига, дърта кука такава. Остави я намира.
Само отбелязвам, че препречва.
Затвори си очите тоя път.
Това е хлъзгава територия. Какво следва?
Да си затворя очите и за обир? - Престани.
Палеж? Убийство? - Да вървим.
Цял ден си такава.
Ура!
5,75 лири, 2 евро и ментов бонбон.
Доста под минималната надница.
Знам, че не е много.
Не, това е един час с добро сърце и душа.
Това е истинското богатство.
Благодаря. - Пак заповядай.
Е, намери ли твоя Том? - Да.
Супер, радвам се за теб. - Мерси.
Това ще го оставя тук. Върви си с чая.
До скоро. - Чао.
Знам ли къде е бил тоя бонбон. - Дон, тя не трябва да помага.
Виждал съм повече такива мними добродетели, отколкото ти вечери.
Дон, не приемам отношението ти. Толкова си негативен.
Изяж си бонбона.
Не получих ролята в пиесата. - Уволнена си.
Забавното е, че не ми дреме.
Дори не знам какво мисля за цялата работа с прослушванията.
Не знам дали е добре за мен. Може да спра за малко.
Какво ти става? - Защо?
Звучи като разумен избор.
Не си правила такъв от сума ти време.
Не се панирай. По-късно ще оплескам нещо.
Пак те наемам.
Здравей, момко.
Здравей, Хуанг Чин Шин.
От ферментирали мини зелчици. - Брей.
Благодаря ти, прекрасно е.
Беше на баба ми. - Просто прекрасно.
Изчезни.
27,35 лири,
странен пръстен и Стрепсилс.
Добре върви. - Само заради Артър.
Пълен ташак.
ПРОСЛУШВАНЕ ЗА КОЛЕДНО ШОУ
Артър, ти няма нужда да се явяваш.
Но искам. - Ама ти си приет.
Ще ме псуват, ако не го направя. - Ясно.
Лесно ги изпускам.
Това е подовото ми шоу.
Много благодаря.
Как е Том? - Ще ми се да знаех.
От дни не съм го виждала, пак изчезна.
Малко е досадно. - Явно често го прави.
Да не е магьосник? - Знае ли човек.
Сигурно го плашат чувствата му към теб.
Момчешки работи. - Да.
Добър апетит. - Мерси.
Доскоро, Кейт. - Чао.
Здравейте. - Здрасти.
Привет.
Здравей.
Как си?
Липсваше ми.
Липсваме си и се целуваме. Сякаш имаме връзка.
Кейт, трябва да ги кажа нещо.
Божичко.
Дойдохме и до този момент.
Добре, да ги минем подред.
Гей ли си?
Не... - Женен?
Не, друго... - Трябва ти пространство?
Не може да зависиш от мен.
То не е така.
Кейт! - Кой е казал такова нещо?
Сама го каза.
Било ти е тежко след травмата и аз се притеснявам...
Значи проблемът е в мен? - Не, ти не...
Ако имаш проблем с отговорността, го кажи още сега.
Не мога повече така.
Търся те навсякъде, а ти не си там.
И ми става тъжно за самата мен.
А аз тъкмо се оправих и не се чувствах зле.
Няма да излекувам сърцето си
и да го дам на някого, който ще го счупи.
Просто няма. - Не, Кейт.
Защо не се върнете откъдето дойдохте? Да, вие.
Говорете английски или се разкарайте от страната ми!
Всички!
Съжалявам. Добре сте дошли.
От нашата страна ли сте?
Семейството ми е дошло от Югославия като съм била малка.
Как се казвате? - Катерина.
Здравей, Катерина. - Благодарим ти.
Здравейте. - Здрасти.
Алба? Аз съм Кейт.
Кейт? - Катерина.
Чудех се дали Марта е тук.
Тя не иска да говори с теб. - Добре.
Разбираемо.
Ще й предадеш ли, че съжалявам?
Че никога няма да спра да съжалявам.
И че се радвам, че те има.
Съжалявам,
че с теб така и не се опознахме.
Почакай. - За бога.
Виж, съжалявам за всичко. - Повече не идвай непоканена.
Ще ми се нашите да знаеха, че си щастлива.
Не им влиза в работата.
Извинението не променя нещата.
Нали ти е ясно?
Да.
Божке.
Ей, виж.
Не бяхме големи късметлийки с теб.
Майка ни си я бива. За това си права.
Явно всички в това семейство ни има нещо.
Оценявам, че се отби.
Хей. - Здрасти.
Просто се чудех дали може да те черпя питие.
Май ти трябва още едно.
Всъщност не искам.
Наистина.
Благодаря все пак.
Мерси. - Много е хубаво.
Каква е тая физическа интимност?
Само мъничко.
Как е момъкът?
Интересен и странен.
Никога не съм яла толкова много ферментирало зеле.
Правихте ли вече секс?
Не. - Добре.
А ти правили вече секс с Том? - Не!
И защо? - Никога няма да се случи.
Защо? - Няма да се съгласи,
защото смята, че завися твърде много от него.
Реално каза, че съм си изградила кариера като жертва.
Харесвам го.
Здрасти, мамо.
Мамичко?
Мамичко. - Чедо мое.
Мамичко.
Чедо мое. - Няма да те депортират.
Тук живееш, тук е домът ти.
Знам как се започва. Първо те сочат с пръст.
Казват, че заради нас животът им е лош.
И хората вярват. - Знам.
Виновни са поляците. - Ясно.
Добре. Чашка чай?
Едно хубаво чайче? Чудесно.
Само едно. - Едничко.
Мъничко.
Наздраве.
Нали? - Ще стане.
Извинявай, пич.
Кажи на Руфус, че този ще ми е по-трудно да го запаля.
За малко да изкарам бебето.
Не искам да задържам нищо. - Том?
Не, онзи е за 30 хилядарки.
Скапана дупка. - Том?
Някой дойде, чао.
Извинете, денят е напрегнат. Аз съм Анди.
Извинете обикновения ми вид. - Няма нищо.
Вие г-жа Чалис ли сте?
Не, съжалявам. - Така и реших.
Не съм. Том ли чакате?
Не, освен ако не е с вас. - Не, дойдох да го търся.
Вероятно ще се появи. Да започваме ли?
С кое? - Да поогледаме.
Огледах и ето това е.
Малък, но компактен и стегнат. Част от продажбените предимства.
Продава ли се? - Да, не е за наемане.
Затова го поддържа спретнат. - Няма място да разхвърляш.
Но пък има много място за съхранение.
Воала.
Я, какво имаме тук?
Боже мили.
Буквално в шкафа. Нищо чудно, че е умрял.
Аз ще му го дам, спокойно. - На кого?
На Том. - Кой е той?
Том, който живее тук и продава апартамента.
Никой не живее тук, празен е от месеци.
Може да е пребивавал незаконно. - Тук е имало пребиваващ?
Проклятие!
Прощавайте израза, но е толкова типично.
Тия завещания все ни пречат на работата.
Завещание ли? - Да, когато някой умре.
Като трън в гащите. - Кой е умрял?
Предишният собственик. - Кой?
Някой си Уебстър. Жалко, бил е младеж.
Май е станало миналата Коледа.
РЕГИСТРИРАН ЗА ДОНОР НА ОРГАНИ
Госпожо? Ехо?
Госпожо?
Добре ли сте? - Да.
Просто паднахте.
Наистина ли сте добре? - Да.
Здравей.
Нека отгатна.
Защо те усещам?
Защото съм част от теб.
Пази ми сърцето.
Обещавам.
По един или друг начин винаги щеше да е твое.
ТОМ УЕБСТЪР (1986-2016) ГЛЕДАЙ НАГОРЕ
2 СЕДМИЦИ ПО-КЪСНО
Идвайте насам, съберете се!
Съберете се, лакомници!
Хайде, лъскачи. И ти си такъв, влизай.
Дора, прави го с любов. Изпращаш лоши вълни така.
Не обиждай публиката. - И ти си лъскач.
Знам го, Дора.
Внимавай да не разсипеш.
Здравейте. Привет, привет.
Знаех си, че осветлението ще е скапано,
затова си донесох мое.
Да, благодаря. Много неща ни очакват.
Огромни благодарности за онези, които се трудиха неуморно.
На мама за огромната крем пита, която явно ви хареса.
Майка ми, дами и господа. Благодаря.
Прослави се с крем питата.
Бих искала да благодаря индивидуално, но Дан забрани речите.
Хайде слизай, елф. - Благодаря ти, Даниъл.
Само секунда. Бих искала...
Искам да кажа само едно.
Големи късметлии сме, че сме живи.
Истина думаш.
Късметлии сме, че можем да си помагаме
в малки и големи неща.
Причината да сме късметлии е, че да си помагаме
е това, което ни прави щастливи.
Край.
Изпей нещо, Кейт! - Песен ли?
Май имам една в ръкава.
Миналата Коледа ти дадох сърцето си,
ала на следващия ден ти го предаде.
Тази година, за да му спестя сълзите,
ще го дам на някой специален.
Дали ме разпозна? - Не!
А сега - шоуто!
Чичо й, дето умря, помниш ли? И това е от него.
Друг чичо беше. - Коледно тирамису!
Прекрасно.
Благодарим ти, Алба. - Уникално е!
Благодарим ти, Алба. - Марта е късметлийка с теб.
Защото тя е много, ама много
лош готвач. - Мамо, това не е комплимент.
Дори е грубо. - Защо да е грубо?
Просто съм любезна с гаджето ти Алба.
Какво съм казала? Нищо! Катерина?
Преди да ядем лесбийски пудинг...
Мамо! - Какво?
Ти изпя своята голяма песен на партито.
Аз не съм важна колкото теб. - О, мамо!
Напротив, важна си. - Кажи й, че е така.
Сега ще изпея стара хърватска песен.
От баба ми за семейството.
О, стига, Петра, войната свърши отдавна.
Стига си ни убивала с тая песен. Изпей я бодро, за бога!
Какво значи "бодро"? - Весело! Коледа е!
Хайде!
Превод и субтитри: Емил Панчев
-= Translator's Heaven 2020 © =-